Приложение № 1
към секторно ръководство № 2

ТЕХНОЛОГИЯ И ХАРАКТЕРИСТИКИ НА НАЙ-ДОБРИ НАЛИЧНИ ТЕХНИКИ ПРИ НАНАСЯНЕ НА ПОКРИТИЯ ВЪРХУ МЕТАЛИ

1	ТЕХНОЛОГИЯ И ОСНОВНИ ПРОЦЕСИ И дейности

Дейности за нанасяне на покрития са с изключително широк обхват, както е посочено в т. 2 от Приложение 1 на Наредба 7/2003г. :

2. Нанасяне на покрития:
Всяка дейност, при която еднократно или многократно се нанася
непрекъснат покриващ филм (слой) върху:
     2.1. следните превозни средства или части от тях:
     2.1.1. нови моторни превозни средства (МПС) от категория М1 съгласно
Закона за движението по пътищата (ЗДП) и категория N1, когато покритието на последните се нанася в същата инсталация, в която се нанася и покритието на
МПС от категория М1;
     2.1.2. кабини на камиони, определени като помещения за водача, вкл.
всички интегрирани помещения за техническото оборудване, за МПС от категории N2 и N3 съгласно ЗДП;
     2.1.3. фургони и камиони от категории N1, N2 и N3 съгласно ЗДП, с
изключение на кабини за камиони;
     2.1.4. автобуси от категории М2 и М3 съгласно ЗДП;
     2.2. ремаркета от категории О1, О2 и О3 съгласно ЗДП;
     2.3. метални и пластмасови повърхности, включително повърхности на
самолети, кораби, влакове и т. н.;
     2.4. дървени повърхности;
     2.5. текстил, тъкани, филмови ленти и хартиени повърхности;
     2.6. кожа.
    
В тази категория не попадат дейностите по нанасяне на метални покрития върху материали/детайли чрез електрофореза или шприцоване. Ако дейността по нанасяне на покрития включва етап, на който върху детайла се нанася отпечатък по какъвто и да е метод, този етап на отпечатване се смята за част от дейността по нанасяне на покритие. Обособените дейности по отпечатване, извършвани отделно, не се разглеждат като част от дейността по нанасяне на покрития, но могат да попаднат в обхвата на наредбата, ако отговарят на условията по т. 8.”

Тук се включват всички нови процеси, при заместителни процеси; при съществени изменения в съществуващите процеси и подобряване качеството на съществуващите процеси за съблюдаване изискванията на наредбата.

Наредбата предвижда намаляване на ЛОС чрез поставяне и достигане на гранични емисионни стойности на органичните съединения и на подходящи условия на експлоатация, посочени в Приложение 2. Приема се, обаче, че други мерки, като употребата на продукти и технологии без или с ниско съдържание на разтворители предоставя алтернативни средства за постигане на еквивалентно намаляване на емисиите в някои случаи.

Дейността нанасяне на покрития обхваща целия процес, включително преработката, използване, съхранението на всички необходими за него материали,  продуктите и отпадъците от процеса. 

Цикълът на процеса на една типична дейност по нанасяне на покрития може да се раздели на следните стадии:

(1)	Доставка и съхранение на материалите. Бои, лакове, разредители, разтворители.
(2)	Подготовка на материалите и техниката. Подготовката на материалите, върху които се нанася покритие -  обикновено включва почистване на повърхността, отстраняване на замърсявания и масла, отстраняване на стари покрития. Подготовката на покритията – работните смеси грутд, бои, лакове и ОР (когато се изисква смесване, разреждане хомогенизиране). Операциите по почистване на повърхностите са обект на ръководство № 10.
(3)	Прехвърляне на материалите. Пренасянето или прехвърлянето на части от разтворителите за почистване, боите, разредителите до и от зоните за нанасяне на покрития и камерите за сушене. Това обикновено се извършва  чрез конвейери (детайли и материали ) и системи със сгъстен въздух (бои и други течности), където дейността се извършва в рамките на производствено предприятие с съответни инсталации или ръчно.
(4)	Главни етапи на процеса.  
Нанасяне върху материала (детайлите) на покритието по ръчен или автоматичен способ;
Сушене/втвърдяване в работна среда или в камери за сушене. 
(5)	Почистване на компонентите, участвали в процеса. Почистване на      пръскащите инструменти, камерите и пещите с разтворители за премахване на остатъчните или в повече нанесени покрития.
(6)	Съхранение на продукта и допълнителни операции – събиране и предаване на замърсен ОР и др.

Операциите по нанасяне на покрития са изключително разнообразни,    прилагани при части от малки размери до цял самолети, кораби или железопътни композиции. Различните стадии могат да бъдат високо автоматизирани или напълно ръчни. В миналото традиционните покрития са съдържали до 90% ОР. В последните години са разработени други покрития, включително:
•	покрития с високо съдържание на твърдо вещество, при които съдържанието на органичен разтворител може да бъде сведено до под 50%;
•	покрития на водна основа, при които основният разтворител е водата, въпреки че са прибавени ОР обикновено от 3% до 10%;
•	прахообразни покрития, които не съдържат разтворител;
•	покрития, втвърдяващи при облъчване (които втвърдяват чрез прилагане на инфрачервена или ултравиолетова светлина), съдържащи малко или никакъв разтворител.

 Техниките на нанасяне включват:

-	разпръскване (шприцоване);
-	потапяне;
-	нанасяне с валяк;
-	нанасяне с четка. 

Техническите постижения в оборудването за пръскане са подобрили   ефикасността на пренасяне чрез използването на електростатично разпръскване (при което покритието е с електрически заряд, а субстратът е заземен) и пистолети за шприцоване с ниско налягане и голям дебит. Подобрената ефикасност на пренасяне намалява прекомерното разпръскване (използването на по-голямо количество покритие, което води до ненужна емисия на разтворител).

Сушилните могат да бъдат предхождани от flash-off зона, в която субстратът се оставя да стои с или без леко затопляне, за да може по-голямата част от разтворителя да се изпари. 

Производствените линии обикновено са придружени от ремонтни линии и такива за повторно нанасяне, където покритията на продуктите, които не удовлетворяват качествения контрол, могат да бъдат нанесени повторно (например да се заличат драскотини). Дори там, където главната производствена линия е напълно автоматизирана, ремонтните линии често са ръчни.
 
Процесите на нанасяне на покрития могат да бъдат изцяло поместени в специално поставени камери за впръскване или други отделения; или могат да се извършват в големи, лошо изолирани помещения (като хангари за самолети) или на открито. Отделянето и задържането е особено ефективна мярка на добро стопанисване, която увеличава възможностите за управление на емисиите и на пазара са достъпни различни съоръжения, не само за операции по нанасяне на покрития, но също и за спомагателни операции, като складови помещения, смесителни камери и съдове.  

Примерни схеми на технологични процеси с употреба на ОР и емисии при нанасяне на покрития върху метал

Доставка на лак и ОР до помпите за  резервоара I1

Смесване на лак и разредител до 28% сухо

Пълнене ваната на инсталацията

Потапяне на статорни пакети

Окапване 

Сушене при температура 160

Сваляне на пакета от инсталацията

О4-2 капак на резервоара

О1-1 вент.

О4-5 пред инсталацията

О4-3 до инст. Кофа

О1-2 вент.

О4-4 празни варели

О4-1 в резервоара

Схема на процесите на пребоядисване на автомобили в автосервиз 

О4 	

	 О4			
О11 	

		О8		О12		
				 	 	 	 	 	 	 	
след тенекеджийска обработка - нанасяне на кит		почистване на кита – обезмасляване	

	 	подготовка на база и нанасяне при 20 -25 С		измиване на инструментите в миялна машина		нанасяне на боя/ лак	 	

				 	Охлаждане на детайлите в камерата		измиване на инструментите в миялна машина		сушене в камера 35 - 50 мин. - 50-60С	 	
				 	 	 	 	 	 	 	
							О8		О13		

2. ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ЕМИСИИТЕ
 
Процесите на нанасяне на покрития могат да предизвикат значителни емисии на летливи органични съединения (ЛОС). Повечето емисии на ЛОС биха възникнали по време на самия процес на нанасяне, като следващият голям източник обикновено е зоната flash-off и сушилната пещ. Емисии могат  да възникнат също по време на смесване и разреждане на покритията, обикновено където това се извършва ръчно. Други неорганизирани емисии могат да възникнат: поради разливания, съхраняване на покрития, съдържащи разтворител, в открити контейнери и непълно улавяне на разтворителите, емитирани по време на операциите по нанасяне на покрития и почистване. Значително количество разтворител може да се използва за струйно почистване, при което чист разтворител се пропуска през пистолета между нанасянията, за да се предотврати евентуално запушване или да се улесни смяната на цвета. 

Концентрацията на органични съединения в емисиите от операциите по нанасяне на покрития може да бъде относително постоянна при лентово нанасяне с потапяне или при нанасяне с валяк, а е приблизително циклична при процесите на пръскане. Концентрациите на ЛОС в необработените потоци от отпадъчни газове могат да бъдат високи по време на нанасяне на покритията. Стойности между 1000 mg/m-3 и 10 000 mg/m-3 са типични за емисиите, възникващи от процесите при самото нанасяне на покрития, съдържащи значителен процент органичен разтворител. Емисиите от сушилните обикновено са по-малко от 1000 mg/m-3. Концентрациите на емисиите от ЛОС по време на операциите по почистване ще бъдат по-ниски, отколкото възникналите по време на нанасяне, обикновено 1000 mg/m-3 или по-малко. Голям брой разтворители се използват като съставки на покрития, включително и като "букет" (смес) от разтворители, ксилол, толуол, алкохоли като изопропилов алкохол и бутанол, кетони като ацетон и бутанон и естери. Покритията на водна основа обикновено включват естери и гликолови етери. При операциите по почистване, според полярността на използваните за покрития материали, обикновено се използват уайтспирт и ацетон. Следва да се отбележи, че може да има някои частични разкъсвания в молекулата на филммообразуващото вещество (сухия остатък) при процеса на сушене, така че могат и да се появят нови ЛОС, неприсъстващи в състава на покритието.

Производствена мощност, която включва операции по нанасяне на покрития често има голям брой аспирационни/вентилационни системи (отдушници), обикновено един или повече за всяко помещение за покрития и един до четири за сушилна камера.

3.  Оценка на най-добрите налични техники
Високата степен на защита на околната среда изисква регулиране и постигане на граничните стойности на емисиите на органичните съединения и подходящи експлоатационни условия, в съответствие с принципа за най-добрите налични техники, за редица инсталации и дейности, използващи органични разтворители в страните членки на ЕС. 

При определянето на най-добрите налични техники е необходимо да се обърне специално внимание на следните изисквания:
-	Използването на нискоотпадъчна технология;
-	Използването на по-малко опасни вещества;
-	Извличане и рециклиране на вещества и на отпадъци;
-	Технологичния напредък;
-	Вида, въздействието и обемите на емисиите;
-	Продължителността от време, необходима за внедряване на най-добрите налични техники;
-	Поощряване на енергийната/материалната ефективност;
-	Необходимостта от предотвратяване или намаляване  на общото въздействие на емисиите върху околната среда;
-	Мерки за предотвратяване на аварии или свеждане до минимум на техните последствия за околната среда;

Оценката на наличните възможности (опции), вкл., определяне на инвестиционните и оперативни разходи и възвращаемост и други предимства, може да се опише като процес от 6 стъпки.

1.	Да се определи обхвата на дейността или процеса) различните точки, в които могат да се отделят замърсители и емисиите да се изразят количествено. 
2.	Да се определят и наличните възможности, разглеждани като вероятни/приложими най-добри налични техники (НДНТ.
3.	Да се изразят количествено въздействията върху околната среда.
4.	Да се сравнят опциите и да се определи тази, която оказва най-малко въздействие върху околната среда.
5.	Да се изчисли икономическата ефективност (възвращаемост) на всяка опция. 
6.	Да се избере НДНТ за процеса, като се използва информацията, получена от предишните 5 стъпки. 

Трябва да се отбележи, че, въпреки че настоящите указания се отнася конкретно до емисиите от разтворители, процесът на определяне на ННТ е много по-обхватен и може да се изисква за процеса като цяло, като се вземат предвид всички емисии на замърсители във всички компоненти на околната среда (т.е. въздух, вода и почва), шум и миризми. 

Изборът на техники за контрол на въздушното замърсяване ще зависи до голяма степен от естеството на процеса, големината на предприятието и вида на използваните ЛОС. Все пак, като цяло, мерките за намаляване на емисиите могат да се категоризират както следва:

1.	Добро стопанисване – мерки, свързани с придобиването, съхранението и боравенето с разтворители, управлението на процеса и материалите, съхраняването на протоколите от употребата им, увереността в наличието на добре обучени оператори. 
2.	Преформулиране на продуктите – промени в използваните материали и/или произвеждани продукти с цел да се сведе до минимум потреблението на разтворител. Това би могло да включва по-интензивно използване на бои с ниско съдържание на разтворител или такива на водна основа. 
3.	Промяна на процеса – промени в процеса, с които да се намали необходимостта от използване на разтворител, оптимизация на процеса, ограничаване на отпадъците, промени в процеса, за да се позволи или подобри регенерацията от емисии на разтворители и т.н. Например:

i.	прилагане на електростатично нанасяне на боя, за да се намали излишното пръскане.
ii.	употреба на технически средства за пръскане с ниско налягане и голям обем.
iii.	регенерация на разтворителите за почистване, използвани в пистолетите за струйно почистване.

4.	Вторично намаляване – описано в повече детайли по-долу. 

ВТОРИЧНИ  ТЕХНИКИ  ЗА  НАМАЛЯВАНЕ  НА  ЛОС 

При намаляване емисиите на разтворители, операторите трябва да имат предвид риска на ограничаване емисиите на замърсители във въздуха, за сметка на увеличаване на замърсяването на друг компонент на околната среда, като водата. Например, при преминаване от покрития на основа разтворител към такива на водна основа, трябва да се избегне прехвърлянето на емисиите от въздуха към замърсяване на водите. Някои опции за намаляване, също така, ще изискват допълнително потребление на енергия, а термичната инсинерация ще произведе замърсители, свързани с изгарянето, като NOx и СО2.  

След като вече са приложени мерките като добро стопанисване, преформулиране на продукта и промени в процеса са изпълнени, могат да се наложат вторични мерки, или вторични технологии за намаляване, за да се постигне съответствие с граничните стойности на емисиите за отпадъчни газове. Първичните мерки не трябва да се пренебрегват, тъй като те ще намалят капацитета, а оттам и стойността на технологията за намаляване.

Има много, добре утвърдени и достъпни на пазара вторични технологии за контрол на емисиите от ЛОС. Изборът на технология за контрол ще зависи най-вече от следните фактори:

-	Граничната стойност на емисията или друга поставена за постигане целева стойност
-	Дали е постижима повторната употреба на разтворителя
-	Дали изходящият газ съдържа само едно ЛОС или смес от ЛОС
-	Дали оборудването за намаляване е за ново предприятие или за модернизиране на старо
-	Масата или дебита на изходящия газ и дали той е постоянен или променлив, прекъснат или непрекъснат
-	Концентрацията на ЛОС в изходящия газ и нейната изменчивост
-	Наличието на всякакви замърсители, които биха се отразили върху ефективността на технологията
-	Характеристиките на ЛОС, т.е. точка на кипене, точка на замръзване, разтворимост, точка на запалване, температура на горене, калорична стойност, долна и горна граница на експлозия, разграждане на по-опасни съединения
-	Капитални разходи и експлоатационни разходи
-	Наличие на пространство и технически условия в предприятието (особено при модернизация)
-	Уменията, които трябва да има оператора
-	Наличие на подходящи съоръжения за освобождаване на флуидни или твърди отпадъчни материали
-	Сравнителните ефективности на различните варианти
-	Срокове и наличен бюджет.

Техниките за намаляване на емисиите на ЛОС могат най-общо да  се разделят в две категории: техники за регенерация (където ЛОС се възстановява и може да бъде използвано повторно) и техники на деструкция, където ЛОС се деструктира (например чрез изгаряне). Има 6 основни вида техники за намаляване на ЛОС: адсорбция/десорбция, абсорбция, термична инсинерация, каталитична инсинерация, кондензация и биологично разграждане.

При повечето процеси в малки инсталации не би било постижимо и иикономически ефективно разтворителите да се регенерират и използват повторно. Вторичните технологии най-често използвани в секторите за нанасяне на покрития са: термична инсинерация и в някои случаи каталитична инсинерация, адсорбция/десорбция и биологично разграждане.

При нанасяне на бои и други покрития в автомобилното производство, основният метод за намаляване е термичната инсинерация на изходящите газове от сушилните камери. Това разрушава ЛОС в отработените газове, включително съединенията, които иначе биха предизвикали неприятна миризма. За кабините за боядисване с пистолет в този сектор, комбинирани системи с адсорбция/десорбция с активен въглен предварително концентрират ЛОС до нива подходящи за икономична термична инсинерация.

Термична инсинерация

Това е широко използван процес, при който изходящите газове се изгарят при високи температури, окислявайки ЛОС до въглероден двуокис и вода. Въпреки че има недостатъка на унищожаване на разтворителя, процесът може да бъде проектиран така, че да бъде енергийно ефективен и в някои случаи може да бъде част от топлоподаването за друг процес. Една уредба за термична инсинерация обикновено се състои от вентилатор за придвижване на газовия поток, филтър, смесител, горивен агрегат състоящ се от refractory-lined камера и горелки, оборудване за възвръщане на топлина и изпускателна тръба за отделяне на отработените газове в атмосферата. Може да се наложи използването на допълнително гориво, като природен газ или нафта за поддържане на горивната температура.

При термичната (некаталитична) инсинерация, газовете се загряват до над 750 º С, за време до 2 секунди. Три са важните параметри за постигане на добро разрушаване на ЛОС.

Времепрестой. За да е сигурно, че газовете са при високи температури за достатъчен период от време, така че ЛОС да се разрушат напълно, горивните камери обикновено са дълги от 2 до 7 м с производителност определена при проектирането за линейна скорост на газа от 12 до 15 м/сек.1

Работна температура. Тя трябва да бъде достатъчно висока, за да осигури разрушаването на най-стабилното ЛОС в изходящия газ и обикновено се движи между 760ºС и 870ºС.

Турбулентност. Необходима е за добро смесване на газовете и горивните вещества, като е осигурено всички газове достигат изискваната температура, в присъствието на кислород, за необходимото време. Турбулентността се постига чрез използване на горелки, които произвеждат вихров пламък и наличието на прегради в горивната камера.

Почти всички уредби за инсинерация, които се доставят понастоящем, съдържат някакъв способ за възвръщане на топлина. В много случаи, възвръщането на топлина може да е необходимо, за да направи тази опция икономически оправдана. Възвърнатата топлина може да се използва за предварително затопляне на входящите газове, преди те да влязат в горивната камера (като по този начин се пести гориво). По други начини тази топлина може да бъде използвана на всяко друго място в процеса.

Каталитична инсинерация

Тук, разрушаването на ЛОС се извършва в контакт с каталитична метална повърхност (обикновено смес от платина и паладий). Не е необходимо температурите и времепрестоите да са  така големи, както при термичната инсинерация: обикновено 360ºС за по-малко от 0,5 сек. са достатъчни. Каталитичният метал е поставен върху метален носител с голяма повърхност в открита решетъчна конструкция, за постигане на максимална достъпна повърхност при минимално спадане на налягането. Системите за каталитична инсинерация могат да съдържат уредба за топлинна регенерация; но количеството топлина, достъпно за повторно използване, е ограничено, тъй като каталитичните системи работят при относително ниски температури. Действието на една каталитична система зависи от:

Работната температура:  Катализаторът позволява инициирането на горивна реакция при много по-ниска температура, от тази, която се изисква за термичната инсинерация.. Все пак, работната температура не трябва да надвишава температурата на термична устойчивост на каталитичното легло (обикновено 680 - 700С).

Обемната скорост: - съотношението на дебита на навлизащия в каталитичното легло газ и обема на каталитичното легло при стандартни условия.
Видовете ЛОС и тяхната концентрация: концентрацията на ЛОС в отпадъчния газ не трябва да надвишава 20% от долната граница на експлозия.
Характеристики на катализатора: обикновено количеството катализатор от благороден метал, което се използва е 0,025 до 0,05 m3/1000 Nm3/h.

Катализаторни “отрови”: някои замърсители могат да имат ефект на “отравяне” на катализатора - включително метали, сяра и халогени. Повечето каталитични системи не могат да се използват за хлорирани разтворители. 

Каталитичната инсинерация е по-ограничено използвана, отколкото термичната инсинерация.

Адсорбция/десорбция

Адсорбционните системи действат чрез придвижване на изходящите газове над повърхност от активно твърдо тяло, като въглен или зеолит (адсорбента), върху която се адсорбират молекулите на ЛОС. Някои системи използват обратната посока на този процес - десорбцията - където, чрез затопляне, прилагане на пара или по други методи, адсорбираните ЛОС могат да се екстрахират и понякога - да се регенерират за рециклиране, а адсорбентът - да се използва отново. Адсорбционните системи могат да се използват в сектора за нанасяне на покрития, обикновено за обработване на газовете, изходящи от кабината за пръскане с пистолет. Все пак, не е нормално да се рециклират или използват повторно разтворители от този тип процеси. Затова регенерираните разтворители обикновено се унищожават чрез инсинерация. При нанасяне на покрития върху дървесина има някои опасни разтворители, за които адсорбционните системи не са подходящи.

Биологично разграждане

Група технологии използват дейността на микроорганизми (бактерии, гъби, дрожди) за окисляване на ЛОС и могат да се използват за средни по големина дебити и концентрации. Изходящите газове могат да преминават през неподвижно легло от биологично активен материал, на основата на  компост или торф (биофилтър). Друга група са системите с “биоскрубер”, където се използва микробиологично активна суспензия за промиване на газа. Трета опция, “капковият филтър”, използва преминаването на газа възходящо през колона с пълнеж, върху чиито повърхности се е образувал биофилм. 

Биологичното разграждане е широко използвано за ЛОС с ниски концентрации и където се изисква контролиране на миризми. Едно ограничение е щателния контрол, необходим за биохимията на средата или леглата (снабдяване с хранителни вещества, кислород, вода и поддържане на температурата). Технологията е най-подходяща за ЛОС, които имат висока разтворимост във вода.

4. Определяне и Избор на НДНТ 

За най-добра налична техника може да се счита такава комбинация от мерки, която осигурява НДЕ под 50 mgОВ/m3 при сушене и 75 mgОВ/m3 при нанасяне на покритието и 20% ННЕ от консумацията на разтворител за постигане на съответствие с Наредбата.

 За оценка на  различните мерки е направено проучване за страните от ЕС 

http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_car_coating_290905.pdf

http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_truck_coating_290905.pdf

http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_bus_coating_290905.pdf

http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_truck_cabin_coating_290905.pdf

http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_wood_coating_300905.pdf

Моделната инсталация e със следните параметри: 

•	Консумация на разтворител над 15 тона/ годишно – 27 393 кг;
•	В инсталацията се нанася покритие върху статорни пакети 

Оценка на разходите за прилагане на различни техники за намаляване на емисиите

При прилагане на мерките за намаляване на емисиите на разтворители са необходими следните разходи:

o	инвестиционни разходи – извършват се еднократно за закупуване на технологично или пречиствателно оборудване и други дълготрайни, активи;
o	оперативни разходи – извършват се периодично за консумативи, енергия, заплати, ремонти и др текущи нужди.

В някои случаи мерките имат положителен финансов ефект за операторите, вследствие на икономии на материали, енергия, труд и др.

В следващите таблици е представена оценката на емисионните фактори, инвестиционните и текущите разходи за прилагане първични мерки – подобряване на оборудването и подмяна, и вторични мерки - адсорбционни методи за възстановяване на ОР при почистване на повърхности.

Обикновено консумацията на покритие варира според видовете покритие и техниките за нанасяне. За традиционните системи консумацията е 22 тона/год., за подобреното покритие – 13,7 тона/год., за покритие на водна основа – 9,5 тона/год., и за прахово – 3,9 тона/год., при едно и също натоварване.

Емисионни фактори

Емисионни фактори gОР/kg покритие	Първични мерки	
	Традиционни системи съдържанието на ОР в покритието е над 65%	Подобрено покр. – съдържание на ОР – 55%	Бои водна основа – 5% ОР и 35% сухо в-во	Прахово нанасяне на покр.	
Вторични мерки	няма	747,5	594	50	0	
	Изгаряне с оползотворяване на топлина	179,4	88,8		-	

Разходи за материали и енергия при прилагането на отделните покрития – бои и разтворители при консумация на 22 тона покритие /год.

	Традиционни системи съдържанието на ОР в покритието е над 60%	Подобрено покр. – съдържание на ОР – 55%	Бои водна основа – 5% ОР и 35% сухо в-во	Прахово нанасяне на покр.	ОР за почистване	
Цени на покрития  EURO/kg	6,0	7,8	7,8	6,3	0,15	
Разходи материали – бои и ОР	132 320	106 950	74 100	24 510`		
Консумация на Енергия kWh/год.	150 000	150000	180 000	300 000		
Енергия EURO /год	10 300	10 300	12 300	20 600		

Емисионни фактори, инвестиции, текущи разходи и срок на експлоатация за прилагането на изгаряне с оползотворяване на топлина

	Традиционни системи съдържанието на ОР в покритието е над 60%	Подобрено покр. – съдържание на ОР – 55%	
Кг ОР/тон покритие	745,5	594	
Дебит м3/час	36 800	18 300	
Инвестиции хил. EURO	1 060	721.6	
Оперативни разходи променливи – ел.енергия и материали хил. EURO/год.	38,5	20,6	
Оперативни разходи постоянни – раб.заплата, аморт. хил. EURO/год.	53	36	
Срок на експлоатация – години	10	10	

Инвестиции и оперативни разходи за различните комбинации

Инвестиции хил. EURO		
	Традиционни системи съдържанието на ОР в покритието е над 60%	Подобрено покр. – съдържание на ОР – 55%	Бои водна основа – 5% ОР и 35% сухо в-во	Прахово нанасяне на покр.	
Вторични мерки	няма	-	8.2	16.5	18	
	Изгаряне с оползотворяване на топлина	1060	729.8			
Оперативни разходи променливи хил. EURO		
	Традиционни системи съдържанието на ОР в покритието е над 60%	Подобрено покр. – съдържание на ОР – 55%	Бои водна основа – 5% ОР и 35% сухо в-во	Прахово нанасяне на покр.	
Вторични мерки	няма	142,6	117,2	86,4	45,2	
	Изгаряне с оползотворяване на топлина	181,1	137,8