Приложение 1
към секторно ръководство № 5

технологични процеси с употреба на ОР и определяне на Най-добри налични техники
1	Технология на обувното прозводство и емисии на лос
Производството на обувки включва следните основни процеси и операции: 
o	Разкрояване, формоване и друга предварителна подготовка на детайлите - изрязване на компонентите от естествена кожа, синтетичен материал или текстил, формоване на ходилата; 
o	Съшиване на горната част (сая) на обувката от отделните части посредством съшиване и слепване;
o	Конфекциониране на обувката - сглобяване на отделните детайли и закрепване на ходилото на обувното изделие към саята посредством залепване и/или съшиване;
o	Окончателна обработка на обувката - прилагане на финишно (апретурно) покритие на обувното изделие, излъскване и почистване на готовото изделие.
В дадени инсталации е възможно да се извършват само някои от горните процеси и операции, напр. само разкрояване и ушиване или само конфекциониране и окончателна обработка.
Характерно за това производство е големият дял на ръчния труд, тъй като поради разнообразието на моделите е невъзможно много от процесите и операциите да бъдат автоматизирани.
1.1	Характеристика на основните технологични процеси и операции. съоръжения и оборудване.
Технологичните процеси и операции в инсталациите, извършващи дейността производство на обувки включват:
1.1.1	Разкрояване, формоване и друга предварителна подготовка на детайлите
Материалите, доставяните обикновено под формата на листове, се разкрояват за постигане на необходимата за изработка изделието форма. Тази операция се извършва обикновено на ударни щанц машини. За намаляване на дебелината на някои от разкроените детайли се прилага цепене с лентов нож (шпалтиране) и изтъняване на ръбовете (трашене).
Обикновено се доставят готови ходила, но в някои случаи те се произвеждат на място чрез леене под налягане на шприц-машина (екструдер) или вулканизация на (преси). Допълнителни обработки като надписване се извършват на място.
Другите детайли (вложки, табани и други), най-често свързани с придаване на формоустойчивост на обувката по време на експлоатация, се получават готови в предприятието, но някои операции по тяхното формоване, декориране, надписване и т.н. се извършват на място.
В някои предприятия се прилага халогениране на ходилните детайли от естествен каучук с цел повишаване на адхезионната му способност. Процесът се извършва на автоматизирани машини със затворена камера. 
1.1.2	Съшиване на саята 
Разкроените детайли се сглобяват посредством съшиване и така се оформя саята. Дейността се извършва в шивачен цех (отделение) на специализирани шевни машини. В голяма част от случаите преди съшиването се извършва предварително слепване на детайлите с помощта на различни лепила чрез ръчни операции.
1.1.3	Конфекциониране на обувката
Сглобяването на отделните детайли (сая, вложки и ходило) се извършва върху калъпи на лентов конвейер, ръчно и с помощта на различни пресови машини.
Закрепването на ходилото на обувното изделие към саята е заключителният етап от конфекционирането, който се извършва посредством един от следните методи:
o	залепване "лепен метод", прилаган най-често в практиката, лепилото се нанася предимно ръчно, но понякога и автоматично, а лепилният шев се оформя на преси със загряване;
o	съшиване - "шит метод", извършва са на шевни машини;
o	залепване-съшиване, наричан "лепено-шит метод";
o	директно екструдиране на ходилото на шприц-машина, под формата на разтопен полимер върху долната част на оформената обувка, при което слепването се извършва чрез адхезионни сили между стопилката и саята. Методът се нарича  "леене под налягане", използван сравнително рядко, тъй като е приложим към ограничен брой модели (предимно спортни обувки).
При използване на “лепен” или “лепено-шит метод” този етап се явява основен източник на емисии на ЛОС.
1.1.4	Окончателна обработка на обувката
Окончателната обработка да включва една или няколко от следните операции:
o	финиширане (апретиране) – състои се в нанасяне на покритие чрез спрей-пистолети в камера или на открито. Може да се нанася върху цялото изделие или отделни части. В някои случаи такова покритие се прилага върху отделни детайли и тогава хронологично тази операция е преди сглобяването на обувката;
o	коректура на дефекти – нанасяне на покритие с четка за заличаване на някои дефекти върху саята;
o	ръчно или частично механизирано почистване и излъскване на готовото изделие.
При производство на изделия чиито лицеви детайли са от велур, нубук, текстил, гума и др. подобни окончателната обработка отсъства.
1.1.5	Надписване, маркиране, опаковане
При тези дейности се използват мастила и лепила, които са предимно на водна основа. Те следва да се отчитат само при използване на препарати на основа органичен разтворител.
1.2	Спомагателни дейности
Следните спомагателни дейности, които следва да се отчитат при определяне консумацията на разтворители и емисиите на ЛОС, са характерни за обувното производство:
1.2.1	Съхранение на суровини и материали
Кожените, полимерни, картонени и текстилни материали, разтворителите, лепилата, апретурните покрития и опаковките се съхраняват в складови помещения, които могат да бъдат специализирани за отделен вид материали или общи. 
1.2.2	Транспортиране на суровините и материалите до производствените помещения
Посочените в предходната точка материали се придвижват с помощта на вътрешнозаводски превозни средства, лентови транспортьори или ръчно.
1.2.3	Почистване на съоръженията 
Почистване на инструментите и машините с разтворители и/или детергенти за отстраняване на остатъчните и нанесените в излишък покрития/лепила и други евентуални замърсявания. 
1.2.4	Съхранение и спедиция на изделията
При производство на обувки не са налице емисии на ЛОС при тези дейности, поради което те не се отчитат.
1.3	Използвани материали, съдържащи разтворители 
1.3.1	Лепила
Лепила се използват за спомагателни залепвания (временно закрепване и оформяне на детайли, сглобяване на обувката, залепване на етикети и др) и за основно залепване на ходилото към саята.
Видовете лепила биват:
o	Лепила-стопилки, които представляват полимерен материал (полиестер, полиамид или винилацетат), който при повишаване на температурата се стапя, нанася върху субстрата и осигурява лепилен шев при охлаждане. По-често такъв вид лепила се използват за спомагателно залепване. Не съдържат разтворители и не предизвикват емисии на ЛОС;
o	Лепила-разтвори на основа на органичен разтворител, които са полимери (полиуретан, хлоропрен), разтворени в органични разтворители. Използват се най-вече за основно, но са известни случаи на употребата им за спомагателно залепване. Съдържанието на органичен разтворител варира от 60-80%. Невинаги могат да се назоват конкретните разтворители, които се използват, тъй като те са фирмена тайна на производителя. В повечето случаи едно лепило съдържа няколко различни разтворителя ("букет от разтворители"). Известни като най-широко използвани са: метилетилкетон, ацетон, бутилкетон, циклохексан, хексан, етилацетат и толуол.
o	Лепила-дисперсии на водна основа за спомагателно залепване на детайли, представляващи специални обработени полимерни материали (полиуретан, каучук), които образуват стабилни водни дисперсии. Използват се най-вече за спомагателно, но имат достатъчно добри адхезионни свойства за да се прилагат и при основно залепване. Главен недостатък е дългото време за засъхване, което удължава времетраенето на работия цикъл и води до загуби за предприятието. Не съдържат разтворители и не предизвикват емисии на ЛОС.
o	Лепила на водна основа за залепване на картонени кутии и прикрепяне на етикети (поливинилацетатни, декстринови и туткал) се използват в малки количества. Не съдържат разтворители и не предизвикват емисии на ЛОС.
1.3.2	Финишни (апретурни) системи
Финишните (апретурните) системи се използват за  апретиране или коригиране на дефекти, съгл. т. 2.2.4. 
Използваните финишни материали са основно три вида:
o	Финишни системи на база органичен разтворител – съдържат 80-90% органичен разтворител;
o	Финишни системи на водна основа – съдържат 5-8% органичен разтворител;
o	Финишни системи за разреждане с вода – съдържат до 40 % органичен разтворител;
Най-често използваните органични разтворители при апретирането са: естери, етилацетат, метилов, етилов, пропилов и др. алкохоли, ацетон, циклохексанон, ксилен и толуен.
1.3.3	Халогениращи препарати
Тези препарати се използват за халогениране на ходилните детайли от естествен каучук с цел повишаване на адхезионната му способност. За целта се използват халогенсъдържащи органични вещества, отделящи свободен хлор, който се свързва с каучука и осигурява необходимата за по-добро залепване полярност. Тези вещества не са летливи, но са разтворени в органични разтворители, при което съдържанието на ЛОС в препаратите е над 96%. Следва да се отбележи, че при работа с тези препарати се отделя единствено свободен хлор, т.е. отсъстват емисии на халогенирани  ЛОС с рискова фраза R40, за които се прилагат специфични норми по т. 5.5.
1.3.4	Разтворители
Разтворители се използват за почистване на оборудването или изделията, както и за разреждане на финишните системи и лепилата за понижаване на вискозитета, при сгъстяването им вследствие на изпаренията по време на работа.
1.3.5	Мастила
Използват се в минимални количества за надписване и маркиране на детайли или готови изделия. Обикновено те са предимно на водна основа, в този случай не се вземат предвид при определяне на общите емисии на инсталацията.
1.4	Характеристика на консумацията и емисиите на ОР 
Възможните емисии в обувното производство варират в широки граници и е трудно предварително да се оценят без да се познава практиката на конкретната инсталация. Различията се дължат на разнообразието на моделите, вида на материалите, оборудването, начина на стопанисване, вида на изделието и др.
Данни за типично разпределение на приноса на отделните материали към общите емисии на ЛОС са дадени в следващата таблица.

Таблица. П1-1. Типично разпределение на приноса на отделните материали към общите емисии на ЛОС за инсталации за производство на обувки в ЕС
	Разход на препарат	Принос към емисиите на ЛОС	
Лепила на база органичен. р-тел	49	39,0	
Разтворител	15	15	
Лепила на водна база 	5	0,0	
Халогениращ препарат	5	4,8	
Финишни системи	6	1,2	
Данните се отнасят за инсталации, които не прилагат никакви вторични мерки за пречистване

От гледна точка на производствената практика емисиите се разделят на два вида:
o	емисии, обусловени от разходната норма – те са неизбежни за дадена технология, зависят от вида и количеството на избраните материали и могат да бъдат намалени с промяна в технологичния режим или включване на пречиствателни съоръжения;
o	емисии от стопанисване – те не са пряко свързани с технологичните дейности, увеличават се при недобро стопанисване (оставяне на отворени кутии с лепила, разливи при нанасяне, транспортиране и преливане, надвишаване на указаните в технологията разходни норми и др.).
Точното определяне на дела на емисиите от стопанисване е трудно, но при всички случаи не следва да надвишават 30% от общите. Целта на всяка инсталация е те да бъдат сведени до минимум, но дори при най-добра организация те възлизат около 8-10 g на чифт.
По отношение на емисиите на ЛОС най-важно влияние оказва начинът на закрепяне на ходилото към саята. Инсталации, които прилагат лепени методи емитират ЛОС от порядъка на 50-80 g на чифт, докато прилагащите метода леене под налягане имат максимални емисии под 15 g/чифт.
Очевидно за да прецени дали дадена инсталация за производство на обувки попада в обхвата на наредба №7 КО следва да се запознае с производствената и практика, и най-вече с начина на закрепване на ходилото, указания за което са дадени по-долу.
Например начинът на закрепване на ходилото е от съществено значение както за определяне на ПСКР, така и за първоначална оценка на съответствието с приложимите емисионни ограничения (виж раздел 5 на настоящото секторно ръководство). При инсталациите в страната, които прилагат залепване на ходилото през деветдесетте години на миналия век, с цел подобряване на хигиената на труда, бяха експериментирани лепила и финишни системи на водна основа. Водните финиши показаха добри експлоатационни и технологични свойства и заемат трайно място, както в кожарството, така и в обувното производство. За разлика, прилагането на лепилата на водна основа не се наложи, поради намаляване на производителността на инсталациите. Термопластични лепила-стопилки се използват само за спомагателно залепване на детайлите от саята. Така масовата практика е за основно залепване да се прилагат лепила на база органични разтворители. Такива инсталации следва да бъдат контролирани за попадане в обхвата на Наредба №7, ако произвеждат от порядъка на 80 000 чифта за година. Нормалната производителност на един конвейер е минимум около 500 чифта дневно, което означава, че следва да се имат предвид практически всички организирани механизирани производства на обувки.
При някои инсталации, работещи продукция на ишлеме в някои случаи се прилагат само част от операциите и процесите.  Честа е практиката някои производства само да кроят детайли и да шият саята, а окончателното изделие да се произвежда в друга инсталация (най-често в чужбина). Повечето инсталации, произвеждащи спортни обувки използват метода “леене под налягане” за закрепване на ходилото. Разходът на разтворител в тези два случая рядко надхвърля 10 g на чифт. Такива инсталации, дори и да попадат в обхвата на Наредба №7, най-често са в съответствие с НОЕ и оценката  за съответствие може да се сведе единствено до проверка на установяване на този факт страна на КО.
Характеристика по процеси и операции на емисиите на ЛОС, типични за действащите инсталации за производство на обувки в страната е дадена в следващата таблица:

Таблица П1-2. Типични данни за емисии на ЛОС при производство на обувки в България
Наименование на дейността	Употреба на материали, съдържащи разтворители	Очаквани емисии на ЛОС, g за чифт 	
Основни технологични процеси и операции	
Разкрояване, формоване и друга предварителна подготовка на детайлите	Разкрояването не е свързано с използване на разтворители, няма емисии. 	0 г	
	Формоването на детайли в  повечето случаи не е свързано с използване на разтворители. Възможно е извършване на някои спомагателни залепвания при многослойни детайли или боядисване на някои детайли.	0 - 3 g в повечето случаи неорганизирани емисии	
	Халогениране на естествен каучук.	3 – 5 g 
задължително организирани емисии с оглед на охрана на труда.	
Ушиване на саята	В повечето случаи дейността не е свързана с използване на разтворители. Възможно е извършване на някои спомагателни залепвания.	от 0 до 3 g 
в повечето случаи неорганизирани емисии	
Конфекциониране на обувката:	При сглобяване на лицевите и подплатните детайли се прилагат спомагателни залепвания при сглобяването и оформянето на обувката. (Изключение: когато се използват само термопластични или само лепила на водна основа емисиите са нулеви).	от 0 до 6 г
в повечето случаи неорганизирани емисии	
	Основно залепване на ходилото с най-голям разход на лепило (Изключение: когато закрепването се осъществява посредством леене под налягане, емисиите са нулеви	от 25 до 50 г
в повечето случаи организирани емисии с концентрация от 100 до 300 мг/куб.м	
Окончателна обработка на обувката	Нанасяне финишни покрития, които в някои случаи са на база органичен разтворител.	от 0 до 6г
предимно организирани емисии с концентрация до 300 мг/куб.м	
	Коректура на дефекти: използват се покрития, като по-горе, в много малки количества	от 0 до 2 г
неорганизирани емисии	
	При почистване и излъскване на готовото изделие могат да се ползват в много малки количества, материали съдържащи разтворител.	от 0 до 2 г
неорганизирани емисии	
Спомагателни дейности	
Съхранение на суровини и материали	Лепилата, апретурите и разтворителите се съхраняват в затворени съдове. 	0 g 
изключение само в аварийни случаи 	
Транспортиране на суровините и материалите до производствените помещения	Лепилата, апретурите и разтворителите се пренасят в затворени съдове. 	0 g 
изключение само в аварийни случаи 	
Почистване на оборудването	Използват се разтворители за почистване на засъхнали лепила и апретури	до 5 г
неорганизирани емисии, 	
Надписване, маркиране, опаковане	Използват се мастила и лепила на водна основа в малки количества	0 г	
Съхранение и спедиция на изделията	В този момент всички разтворители са вече изпарени	0 г	
1.5	Изпускащи устройства
Основната част от емисиите на разтворители при производството на обувки се изпускат в атмосферата чрез локални аспирационни системи, разположени над местата, където се извършва залепване, халогениране или апретиране. Неуловените от тези системи емисии, както и емисиите от останалите технологични операции и процеси се изпускат неорганизирано през общообменни вентилационни системи, врати прозорци и други отвори. 
Инвентаризацията, на наличното пречиствателно оборудване показва, че в предприятията от страната не съществуват системи за пречистване на емисиите.  
2	мерки, които следва да се имат предвид при определяне на НДНТ за дадена инсталация
Изборът на техники за намаляване на замърсяването на АВ зависи до голяма степен от естеството на производството, големината на предприятието и вида на използваните разтворители. Все пак, като цяло, мерките при производството на обувки, чрез които се постига необходимото снижаване на емисиите на ЛОС, без да се предизвиква допълнително замърсяване на други компоненти или извънмерни разходи за инвестиции, енергия и материали могат да се обобщят, като следва:
2.1	Първични мерки
Първичните мерки за намаляване на емисиите на ЛОС са с приоритет пред вторичните поради това, че осигуряват по-добри резултати за околната среда като цяло и изискват по малки инвестиции и оперативни разходи.
При производството на обувки се прилагат:
2.1.1	Увеличаване на дела на водните лепила за сметка на тези с органични разтворител при основно залепване
Този подход води до промени в организацията, продиктувани най-вече от удълженото време за съхнене на водните лепила. Тази мярка изисква инсталирането на сушилни устройства, работещи при повишена температура. В някои случаи, прилагането на водни лепила може да се окаже неизгодно по технологични или финансови съображения;
2.1.2	Инсталиране на  автоматични устройства за нанасяне на лепилото при основно залепване и халогенизиращите агенти 
Посредством тези устройства се подобрява ефективността на нанасянето, снижава разхода на лепило и съответно на емисиите на ЛОС;
2.1.3	Използване на термопластични препарати за спомагателно залепване
В много случаи спомагателното залепване може успешно да се извърши с използването на термопластични лепила, които осигуряват необходимата за този вид залепване здравина на лепилния шев.
2.1.4	Развитие на технологията и моделирането с оглед намаляване на разходните норми за лепила
Тази мярка рядко може да се приложи от отделния оператор, тъй като до голяма степен зависи от модни тенденции, общото развитие на технологията. 
2.1.5	Добро стопанисване, 
Този термин включва мерки, несвързани с технологията и нивото на техническото оборудване, които имат за цел недопускане на безпричинни загуби на разтворители от неспазване на технологичните и технически указания, както и от неправилна манипулации на лепилата, апретурите и разтворителите:
o	Използване на обезопасен транспорт за превоз на съдовете, за да се намали опасността от разливане поради изпускане;
o	Използване на затворени съдове за смесване и разреждане;
o	При ръчно прилагане на лепилото да се намали до минимум времето, през което съдовете с лепило са открити или да се намали повърхността, през която се изпарява разтворителят (частично покриване на съдовете);
o	Извършване на нанасянето на апретури с пистолет без големи прекъсвания, които водят до засъхване и необходимост от допълнително почистване на пистолетите;
o	При операции по почистване - използуване на разтворители с ниска чистота, по възможност.
2.2	Вторични мерки
Не всички процеси за производство на обувки и техни части се поддават на алтернативи с ниско съдържание или без разтворител. Когато производствената технология не може да се модифицира и така да се постигне необходимото ниво на емисиите, тогава се налага да се приложат вторични мерки, предизвикващи улавяне и обезвреждане на ЛОС:
За да се постигне на максимално намаление на общите емисии чрез използване на вторични мерки, следва да се уловят разтворителите от максимален брой източници. От друга страна, включването в организирания поток на работни места с по-ниски емисии на ЛОС води до по-ниска концентрация на отпадъчните газове, което понижава ефективността на процеса и повишава оперативните разходи. Всяка инсталация следва да подбере оптимален режим с оглед на постигане на нормите при минимални разходи.
Среднодневната концентрацията на ЛОС в отпадъчните газове от инсталация за производство на обувки се движи в граници от 100 – 500 mg C/Nm3. Тя зависи от количеството на използваните разтворители, кои от емисиите се изпускат организирано, мощността на вентилационните системи. При единични измервания концентрацията варира в рамките на работния ден в зависимост от процесите, които се извършват в дадения момент.
Поради ниските концентрации и най-вече поради наличието на различни ЛОС в общите емисии на инсталацията вторичните мерки с регенериране на разтворителите са неприложими. Още повече, адсорбционно-десорбционните методи с активен въглен са технически неприложими, поради наличието на големи количества кетони в лепилата за производство на обувки, които предизвикват запалване на въглена при дестилация (десорбция). 
В практиката на обувното производство като вторични мерки се прилагат: 
o	Термично изгаряне на ЛОС, което обаче е твърде скъпоструваща система, и прилагането и, особено при малки производства, би повишило значително специфичните разходи за единица продукция;
o	Пречистване с помощта на биофилтри, което осигурява еднакъв фактор на снижение на емисиите с изгарянето и по-добра ефективност при пречистване на емисии с концентрации под 200 mg C/Nm3. Такива инсталации се използват успешно във Великобритания.
Горните два метода могат да дадат задоволителни, резултати само ако максимално количество от емисиите на ЛОС (над 70%) бъдат уловени в организиран поток.
2.3	Избор на подходяща комбинация от мерки, представляваща НДНТ 
Описаните по-горе мерки сами по себе си не представляват НДНТ. За най-добра налична техника може да се счита такава комбинация от мерки, която осигурява общи емисии под 25 g на чифт и съответно постигане на съответствие с Наредбата.
За оценка на  различните мерки е направено проучване за страните от ЕС [виж библиографията CITEPA……].
 При него е използвана моделна инсталация със следните параметри: 
•	200 000 чифта обувки годишно производство;
•	в производството не се прилага никоя от гореописаните мерки;
•	90% от лепилата са на органична основа, а 10% на  водна;
•	емисиите на ЛОС са около 60 g на чифт.
В следващата таблица са представени данни за емисиите при прилагане на комбинация от мерки.
Следва да се има предвид, че представените в таблицата по-горе на емисиите и изчислените разходи са примерни и могат да варират в зависимост от вида на процесите и изделията, големината на инсталацията, оползотворяването на наличните мощности, цените на енергия и материали в различните страни от ЕС, и др. Така всеки оператор има възможност да подбере различни мерки, подходящи за неговата инсталация, с които да постигне необходимото снижение. Например, в горният случай би могло да се използват водни лепила в по-голямо количество от 40% и така да се получи желаният резултат, без да се инвестира в система за автоматично нанасяне.
Таблица П1-3. Данни за емисиите на ЛОС (g р-тел/чифт) при различни мерки за намаляване на емисиите
	Първични мерки	
	90% лепила с органичен р-тел 
10% лепила на водна основа	60% лепила с органичен  р-тел
40% лепила на водна основа 
Добро стопанисване	60% лепила с органичен р-тел

40% лепила на водна основа
Добро стопанисване
Автоматично нанасяне	
Вторични
мерки	няма 	60	31	23	
	изгаряне 	18	9	-	
	биофилтрация	18	9	-	

2.4	Оценка на разходите за прилагане на различни техники за намаляване на емисиите
При прилагане на мерките за намаляване на емисиите на разтворители са необходими следните разходи:
o	инвестиционни разходи – извършват се еднократно за закупуване на оперативно или пречиствателно оборудване и други дълготрайни, активи;
o	оперативни разходи – извършват се периодично за консумативи, енергия, заплати, ремонти и др текущи нужди.
В някои случаи мерките имат положителен финансов ефект за операторите, вследствие на икономии на материали, енергия, труд и др.

В следващата таблица е представена оценката на инвестиционните (отгоре в удебелен шрифт) и текущите разходи за прилагане на различните мерки. В първата клетка са дадени оперативните разходи на моделната инсталация, направени за препарати, съдържащи разтворители и тяхното приложение. Вижда се, че в някои случаи оперативните разходи намаляват при прилагане на мерки, което указва положителен финансов резултат от прилагането на дадена мярка.
Таблица П1-4. Данни за необходимите инвестиции (евро) и текущи разходи (евро/год) при различни НДНТ,  
Инвестиционните разходи са отгоре в удебелен шрифт, а текущите, отнасящи се до разтворителите отдолу.	Първични мерки	
	90% лепила с органичен р-тел 
10% лепила на водна основа	60% лепила с органичен р-тел
40% лепила на водна основа 
Добро стопанисване	60% лепила с органичен р-тел
40% лепила на водна основа
Добро стопанисване
Автоматично нанасяне	
Вторични
мерки	няма 
	0
36 000	46 000
31 000	200 000
27 000	
	изгаряне 
	350 000
61 000	287 000
48 500	-	
	биофилтрация
	76 000
45 000	90 000
37 700	-	

Следва да се има предвид, че изчислените разходи се отнасят до конкретната инсталация и могат да варират в зависимост от технологични, модни, валутни, ценови и други фактори.
По-долу е даден коментар, относно финансовите параметри на различните мерки:
o	При преминаване от лепила-разтвори към лепила на водна основа се правят инвестиции за нагреватели, които да ускорят изсъхването на лепилния филм, а в оперативен план допълнителни разходи за енергия. Водните лепила обаче имат два пъти по-високо сухо съдържание, при сходни цени с лепилата-разтвори, и това води до значително намален разход и съответно намалени общи оперативни разходи за инсталацията;
o	При автоматично нанасяне на лепила също са необходими инвестиции, но подобрената ефективност на нанасяне и намалените разходи за труд компенсират частично инвестициите;
o	Прилагането на вторични мерки в обувното производство е свързано с разходи без възвръщаемост (особено високи при изгарянето).
Избор на подходяща комбинация от мерки, представляваща НДНТ 
Описаните по-горе мерки сами по себе си не представляват НДНТ. За най-добра налична техника може да се счита такава комбинация от мерки, която осигурява  постигане на съответствие с Наредбата.
За оценка на  различните мерки е направено проучване за страните от ЕС [Виж библиографията към секторното ръководство и CITEPA
http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_manufacture_shoes_300905.pdf

Принципна технологична схема на производство на обувки

		Разкрояване, формоване и друга предварителна подготовка на детайлите на саята, 	
			
Формоване и друга предварителна подготовка на ходилата и междинните детайли включително халогениране на ходилата		Съшиване на саята
Вкл. Спомагателно залепване	
			
		Конфекциониране на обувката
Вкл. залепване на саята към ходилото и други	
			
		Финиширане - окончателна обработка на обувката

		Надписване, маркиране, опаковане	
			
		Съхранение и спедиция на изделията