Приложение № 1
към секторно ръководство № 14

ТЕХНОЛОГИЯ, ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ЕМИСИИТЕ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАЙ-ДОБРИ НАЛИЧНИ ТЕХНИКИ ПРИ ИМПРЕГНИРАРАНЕ НА ДЪРВЕСИНА

1. ТЕХНОЛОГИЯ И ОСНОВНИ ПРОЦЕСИ ПРИ ИМПРЕГНИРАРАНЕ НА ДЪРВЕСИНА И ЕМИСИИ НА ЛОС

Дейността импрегниране на дървесина се определя от Приложение 1 на Наредба 7/2003г. както следва: "Всяка дейност по третиране на дървесина с консервант".

В този контекст, "дейността" обхваща целия процес, включително приготвянето на консерванти, третирането, съхранението и боравенето с всички материали, използувани в процеса и образуваните от него продукти и отпадъци. 

Дефинираната по-горе дейност включва:
Доставка, приготвянето и съхранението на консервантите и дървесината преди обработка;
Процеса на обработване на дървесината с консерванти на водна основа и на основа органичен разтворител в затворени системи под вакуум или в отворени системи чрез потапяне, нанасяне с  четки или напръскване;
Регенериране, повторно използуване, третиране (изгаряне) или депониране на отпадни разтворители, консерванти и утайки.

Импрегнирането на дървесина е процес, при който посредством налягане или термично дървесината се импрегнира с химични вещества, за да се осигури ефективна и дълготрайна устойчивост срещу гъби, бактерии, насекоми и морски мекотели.

Като цяло, съществуват три класа консерванти на дървесина: такива на маслена основа като креозота, консерванти на водна основа и консерванти на основа разтворител.

Креозот. Креозотът е масло, извличано от катран посредством дестилация. Около 10% от състава на креозота, използуван за консервиране на дървесина, съдържа достатъчно летливи вещества, които могат да бъдат разглеждани като ЛОС. Креозотът може да се смесва с нефтени фракции. В промишлените предприятия дървесината обикновено се импрегнира в съд под налягане, пълен с горещ креозот, в продължение на 1-3 часа. След оттичане на креозота, излишъците от него се отстраняват посредством вакуум. В общия случай дървесината се оставя да изсъхне на открито.

По принцип коксовия газ съдържа над 10 000 предимно органични съединения. Няколко хиляди от тях са консолидирани в едно количество за измерване, т.н., органични съединения разтворими в бензен – ОСРБ  (Benzene soluble organics), които остават след неговото изпаряване. Част от ОСРБ съдържат ЛОС, но липсват точни анализи за съдържание на ЛОС, доколкото за малка част от идентифицираните органични съединения е установено налягането на парите при температура от 20 °С. Независимо от това средното съдържание на ЛОС в креозота се приема за 10% което може да варира в зависимост от произхода и заявените характеристики от потребителя.

Условно средно съдържание на Полициклични органични съединения (в т.ч. ЛОС) в креозот (от каменовъглен катран) за импрегниране на дървесина

№	Съединение	Процентно съдържание	
1	Фенантрен	21	
2	Флуорен	10	
3	Флуороантен	10	
4	Аценафтален	9	
5	Пирен	8,5	
6	Дибензофуран	5	
7	Метилантрацени	4	
8	Нафтален	3	
9	Метилфлуорени	3	
10	Метилфенантрени	3	
11	Хрисен	3	
12	Диметилнафталени	2	
13	Антрацен	2	
14	Карбазол	2	
15	Бензофлуорени	2	
16	2-метилнафтален	1,2	
17	1-метилнафтален	0,9	
18	Бифенил	0,8	
Общо	90,4	

Креозота е с контролирана рискова фраза R45. Съгласно Директива 2001/90/ЕС, изменяща Директива 76/769/ЕЕС, ограниченията за прекратяване употребата не са приложими  по отношение на дейности и продукти за индустриална употреба - жп траверси, стълбове от електропреносната мрежа, колове и огради в пристанища и др. 

В тази връзка т. 32 на приложението към чл. 1, ал. 2 на Наредбата за опасните химични вещества и препарати, подлежащи на забрана или ограничения при търговия и употреба, ДВ, бр. 62 от 2004 г., приета с ПМС № 130 от 1.07.2002 г., обн., ДВ, бр. 69 от 17.07.2002 г., в сила от 1.01.2003 г., изм. и доп., бр. 62 от 16.07.2004 г., в сила от 17.10.2004 г.) определя допълнителни изисквания по отношение използването на тези вещества и препарати в промишлени инсталации в т.ч. да:

(а) съдържат бензо а- пирен в концентрация,  по-малка от 0,005% или
(б) водноекстрахирани феноли в концентрация, по-малка от 3%.

Съгласно приложена спецификация от доставчика креозота, използван от ХХХ АД има следните основни характеристики:

-	съдържание на вода до 2%
-	относително тегло 1,025 – 1,15 гр/см³
-	вещества неразтворими в бензол до 0,5%
-	общо фракции при дестилация от 0-350 °С над 70 %.

Приема се че общото съдържание на ЛОС в доставения креозот използван в ХХХ АД съгласно цитираното определение на наредбата и горните данни не надвишава 10 %.

Консерванти на водна основа. Консервантите на водна основа се състоят от водни разтвори на соли. По начин, идентичен с този за креозота, широко се прилагат соли на медта, хрома и арсена.

Консерванти на основа разтворител. Типичните консерванти на основа разтворител са съставени от около 10% консервант и 90% органичен разтворител, обикновено висши алкохоли или други разтворители (обикновено, нефтени фракции). Дървесината се импрегнира, първично под вакуум, след което камерата се изпълва с консервант, като се прилага налягане за 5-20 минути. След оттичане на консерванта, излишъците от него се отстраняват посредством вакуум. В общия случай обработената дървесината се оставя да изсъхне на открито.

Детайлите на процеса могат да бъдат различни в зависимост от вида на консервираната дървесина и размера на инсталацията, но в общия случай процесът се състои от следните етапи:

(1) Съхранение на изходните суровини: дървесина, консервиращи съставки, разтворители.
(2) Подготовка на изходните суровини и машините.
Почистване на поточната линия и машините.

Кондициониране на дървесината. Свободната вода, съдържаща се в кухините на дървесината представлява бариера за ефективното проникване на консервантите. В общия случай съдържанието на влага в дървесината, подлежаща на обработка, предварително се намалява по един от следните три начина: сушене в сушилня или при атмосферни условия, обработка с пара и вакуум, сушене при висока температура под вакуум. Сушенето на дървесината на атмосферен  въздух понастоящем се прилага рядко поради голямата продължителност на процеса и опасността от образуване на плесени и други увреждания.
(3) Прехвърляне на импрегнационните разтвори от работните резервоари към подгревателите и импрегнационния котел . Пренос и прехвърляне на материалите към отделните етапи на подготовка и обработка.
(4) Главни етапи на обработката
Методите за импрегниране се подразделят на:
а/ Процеси с прилагане на налягане, при които се използува комбинация вакуум и повишено налягане, за да се отстрани влагата от дървесината и тя да се импрегнира с консервант. Обработката се извършва в стоманени цилиндри с диаметър 2-3 метра и до 46 метра на дължина. Масово се срещат три варианта на процеса: процес с "пълна камера" (процес на Bethel); модифициран процес с "пълна камера" и процес с "празна камера" (процеси на Rueping и Lowry). Тези процеси се различават по последователността в прилагането на вакуум и повишено налягане.
б/ Процеси без налягане, които могат да бъдат по-нататък подразделени на такива, включващи прилагането на загряване, с което се подобрява поемането на консерванта, и нетермични процеси, като нанасяне с четки, разпръскване, потапяне или накисване. При процесите, в които не се прилага налягане, обикновено се използуват консерванти на маслена основа.
Сушене. Сушене или дообработка на третираната дървесина в сушилня или на открито.
(5) Почистване на отделните елементи и възли на процеса.
(6) Съхранение на продуктите.

По-долу е представено описание на процесите в проучена инсталация за импрегниране на дървесина 

Описание на технологичните процеси с използване на ОР в ХХХ АД 
№	Процес - Описание 	
1.	Разтоварване, съхранение и оборот на възстановен (регенериран) креозот (ОР) или друг препарат  

Използваното креозотно масло доставя от производители на кокс по заявка-спецификация, определяща основни параметри (вискозитет, съдържание на фенол, налягане на парите, точка на изпаряване и др.). Изходния страничен продукт е каменовъглен катран, отпадащ от коксовия газ при коксуване на въглищата.  

Доставеният креозот, съдържащ ОР се прехвърля от жп цистерни в основен резервоар. При доставки извършвани през зимния период, част от утаеното вещество остава на дъното на цистерните и се връща обратно на доставчика. Това намалява  фактически доставените количества спрямо фактурираните с около 1-2 %.

Преди подаването към подгревателя, креозота се прехвърля в мерителен съд чрез помпа за течности.

Резервоарите са оборудвани с дихатели от които се емитират ЛОС пряко в атмосферен въздух с непостоянна концентрация и дебит (при пълнене, повишаване на температурата през летния сезон и т.н.).	
2.	Предварителна подготовка на дървения материал 
Включва окачествяване, фасониране, проверка за гнилота и червоядина (не се допуска в материала за импрегниране), атмосферно сушене. Материал, несъответствуващ на изискванията се пренасочва за отстраняване на недостатъците или друга употреба (строителен материал, дърва за огрев и др.).  

Дървесината следва да бъде без кора и лико с чиста повърхност и влажност не по висока от 20%. Дървесината се подрежда във т.н., фигури, които се претеглят  с точност до 5 кг. 
Преди формирането на фигурата върху вагонетките се извършват допълнителни операции (ъглови скосявания, пробиване на отвори и др.) с оглед свободно пропиване на креозотното масло и намаляване на твърдите и течни отпадъци съдържащи креозот след приключване на процеса на импрегнация. 	
3.	Пропиване (импрегниране) на траверсите

Пропиването се извършва с две групи антисептици – креозотни масла и водоразтворими соли. Практиката в ЕС и в света  показва, че импрегнирането с креозотни масла не може да бъде елиминирано, особено в дейности и приложения при които се изисква висока устойчивост срещу дърворазрушаващи гъби, насекоми и кородиращи фактори на околната среда (жп траверси, стрелки и мостове)

Импрегнационния цикъл зависи предимно от вида на дървесината, метода на пропиване и предписаното качество на импрегнация (респективно количество на пропития в траверсите  импрегнант). Импрегнирането се извършва в автоклав (импрегнационен котел) с работен обем 55 м³. Партидите (фигурите) могат да варират като средния обем е разчетен около 25м³.

Основни методи:

Метод на Рюпинг (метод на ограниченото поглъщане): практикува се единично или двойно третиране, като осигурява дълбоко и равномерно пропиване, без отлагане на импрегнант в клетъчните празнини. Включва следните фази:  Подготвителна - зареждане на вагонетките в автоклава и затваряне на капаците; - създаване на въздушно налягане от 8 at чрез компресора; загряване на креозотното масло в топлообменниците до 105-110 °С (времетраенето зависи от качеството на горивото и прекъсване на процеса и може да варира значително); - регистриране на данните (номер на операцията, брой и обем на дървесината заредена в автоклава, минимална и максимална влажност в операционния лист); - Основна  създаване и подържане на въздушно начално налягане; запълване с нагрят креозот на автоклава при запазване на въздушното налягане; -  действие на хидравличното налягане чрез креозотното масло  върху дървесината – пропиване; - връщане на непропития креозот в подгревателя; - създаване и подържане на краен вакуум чрез вакуум помпи; - намаляване на вакуума и изравняване на налягането в автоклава до атмосферното; Заключителна  - отваряне на автоклава;- отцеждане на повърхностния креозот; - измерване на масата на пропитите траверси и попълване на данните в операционния лист. Обикновено от един цикъл отпадат около 1-3 м³ твърди и течни  отпадъци съдържащи креозот (около 1,5 тона креозот), които се изгарят в парокотелна инсталация за предварително нагряване на креозота.

Метод на Лоури (метод на полуограниченото поглъщане):   практикува се единично или двойно третиране, осигуряващо дълбоко и равномерно поглъщане, с частично отлагане на импрегнант в клетъчните празнини. Подобен е на метода на Рюпинг но не включва създаването и подържането на начално въздушно налягане.  

Метод на Буктон (комбиниран метод сушене-пропиване):    Прилага се при влажност на дървесината над 22%. Включва – зареждане на дървесината и затваряне на импрегнационния котел (автоклав); - запълване с креозот с температура 105-110 °С на 2/3 от обема; - създаване на начален вакуум 600 mmHg стълб; подържане на вакуум до достигане на 20-22% влажност на дървесината; - освобождаване на вакуума; - прехвърляне на креозота от автоклава в подгревателя; стартиране на единичен или двоен Рюпинг.

Продължителността отделните фази и операции зависят от вида на дървесината и изискваното (заявено) количество на погълнат креозот.

Приложимите методи и изискваното количество на погълнатия креозот (кг/м³) е както следва: 

Траверси бук                                               – двоен Рюпинг (230 кг/м³)
Траверси бял бор                                        – единичен Рюпинг (90 кг/м³)
Траверси дъб                                               – едичен Рюпинг или Лоури (70 кг/м³)
Траверси цер                                               – Лоури (100 кг/м³)
Траверси от ела и смърч                            – двоен Рюпинг или Лоури (90 кг/м³)
Трупчета за стругувани траверси от дъб  – Лоури (70 кг/м³)
Трупчета за стругувани траверси от друга дървесина – по метода за траверси от същия тип.

Количеството на пропитото вещество в 1 м³ дървесина (m) се определя чрез претегляне преди и след пропиването по формулата:

m = (m2 - (m1 + m3)) / V

m1 – маса на дървесината преди пропиване
m2 – маса на дървесината след пропиване
m3 – маса на изпареното и кондензирана вода в процеса на пропиване.

През последните години се обработва преимуществено букова дървесина което определя средно съдържание на погълнатия креозот от около 200 кг/м³ импрегнира рана дървесина.	
4. 	Сушене атмосферен въздух на импрегнираните дървени траверси

Сушенето се извършва се при атмосферни условия. Окачествяването се извършва по два параметъра – количество на пропития креозот (по т. 3) и дълбочина на пропиване в мм.	
5	Съхраняване и експедиция
В общия случай времето на съхраняване е минимално, доколкото се работи основно по предварителни заявки на клиентите.	

Приложение № 2
Примерна схема на основни процеси, входящи и изходящи потоци на ЛОС в инсталация за импрегниране на дървесина

Подготовка на импрегнационния разтвор 

Транспорт  

Сушене и съхраняване

Сглобяване

Съхраняване и експедиция

О4

Импрегнационен
реактор

Основен резервоар (мерителен съд )

Подгряване

I = I1+I2

Дървен материал

О4

О4

I2

О3

Забележка: Изходящи потоци маркирани с кавички (“.”) идентифицират прилагане на превантивни техники за елиминиране (намаляване) на потенциални емисии.

2. ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ЕМИСИИТЕ

Обикновено емисиите на ЛОС от консерванти на водна основа са незначителни. За креозота и консервантите на основа разтворител, основните източници на емисии от големите инсталации са:
Третираната дървесина, непосредствено след изваждането й от съда за обработка;
Системата за вакуумиране при циклите за кондициониране и обработка;
Изместеният въздух от работните цистерни при рециклирането на консерванта от съдовете за обработка.

Неорганизирани емисии могат да се образуват след изваждането на дървесината от съда за обработка. Допълнително, емисии се образуват при обработка на отпадъчните води и от цистерните за съхранение на органичните течности.

В таблицата по-долу се съдържат типичните фактори на емисия при промишленото прилагане на консерванти за дървесина.

Импрегнант	Фактор на емисия, g на kg консервант	
	Без пречистване	С пречистване	
Креозот	100	19	
Консервант на основа разтворител	900	180	
Консервант на водна основа	0	0	

Типичните данни за консумацията са:

за 1m3 дървесина са необходими 75 kg креозот;
за 1m3 дървесина са необходими 24 kg консервант на основа разтворител;
за 1m3 дървесина са необходими 6 kg консервант на водна основа (концентрат).

2. Оценка на най-добрите налични техники

Високата степен на защита на околната среда изисква регулиране и постигане на граничните стойности на емисиите на органичните съединения и подходящите експлоатационни условия, в съответствие с принципа за най-добрите налични технологии, за някои инсталации и дейности, използващи органични разтворители.

Изборът на техники за контрол на въздушното замърсяване ще зависи до голяма степен от естеството на процеса, големината на предприятието и вида на използваните ЛОС. Все пак, като цяло, мерките за намаляване на емисиите могат да се категоризират както следва:

2.1. Първични мерки

Добра практика на управление и добро стопанисване – мерки, свързани със закупуването и съхранението на разтворители, боравенето с тях, управлението на процеса и материалите, спазване на указанията за използването им и осигуряване на необходимата подготовка на операторите, ревизия на технологичните инструкции (при необходимост), обучение и контрол за спазване на технологичната дисциплина.
Преформулиране на продукта – промени в рецептурата на произвежданите или използвани продукти с цел да се сведе до минимум потреблението на разтворители. За част от произведената продукция, това може да включва увеличена употреба на консервиращи средства с ниско съдържание на разтворител или такива на водна основа. 

Изменения на процеса – промени в процеса с цел да се намали необходимостта от използване на разтворител, оптимизиране на процеса, намаляване на отпадъчните продукти; промени, с които да се направи възможно или да се подобри регенерирането на разтворителя от неговите емисии и т.н. Например:
-	използване на технологии с двойна вакуумна импрегнация;
-	затворени съоръжения за сушене на импрегнираната дървесина;
-	монтиране на системи за обратно отвеждане на парите на ЛОС от съдовете за съхраняване при запълване;
-	рационализиране на броя на импрегнационните цикли, избягване доколкото е възможно третиране на непълни партиди – фигури;
-	и други.

2.2 ВТОРИЧНИ  ТЕХНИКИ  ЗА  НАМАЛЯВАНЕ  НА  ЛОС 

След като вече са били въведени първични мерки, като добра стопанска практика, преформулиране на продукта и промени в процеса, може да се наложи прилагането на вторични мерки или вторични технологии за пречистване “на края на тръбата”, за да се постигне съответствие с граничните стойности на емисиите за отпадни газове. Първичните мерки не трябва да се пренебрегват, тъй като те следва да намаляват  капацитета, а следователно и  разходите на технологиите за пречистване. Пресметнато е, че въвеждането на мерки за добро стопанисване може да намали емисиите до 20% в сравнение с неконтролираната лоша стопанска практика.

Има много, утвърдени и търговски достъпни вторични технологии за контрол на емисии от ЛОС. Изборът на технология за контрол зависи в най-голяма степен от следните фактори: 

Граничната стойност на емисиите или друга поставена цел;
Дали е възможно повторно използване на разтворителя;
Дали изходящият газ съдържа само едно или смес от ЛОС;
Дали пречиствателното съоръжение е за нов или за реконструиращ се завод;
Масата или дебита на изходящия газ и дали този показател е постоянен или променлив, на периоди или непрекъснат; 
Концентрацията на ЛОС в отпадъчния газ и нейната променливост;
Наличието на всякакви примеси, които биха повлияли върху ефективността на технологията;
Свойствата на ЛОС, напр. точка на кипене, точка на замръзване, разтворимост, точка на запалване, температура на възпламеняване,  калоричност,  долна и горна граница на възпламеняемост.
Капитални и експлоатационни разходи;
Наличие на достатъчно пространство и технически условия   (особено при реконструиращите се заводи);
Необходимите умения на оператора;
Наличие на подходящи съоръжения за изхвърляне на отпадъчните води или отлагане на твърдите отпадъчни  материали;
Сравнителна ефективност на алтернативните възможности;
Определените срокове и наличния бюджет.

Техниките за намаляване емисиите на ЛОС могат най-общо да се разделят в две категории: техники на регенериране (при които ЛОС се извличат и могат да бъдат използвани отново) и техники на деструкция, при които ЛОС се унищожават  (например чрез изгаряне). Съществуват 6 основни типа техники за пречистване на ЛОС: адсорбция/ десорбция, абсорбция, термична инсинерация, каталитична инсинерация, кондензация и биологична деградация. 

Повечето процеси в обхвата на това Ръководство не са от вида на тези, при които е възможно да се възстановят и използват повторно разтворителите, съдържащи се в покритията. По-големият дял от общите емисии на ЛОС, изпускани от инсталациите за нанасяне на покрития върху рулони, възниква от пещите за сушене. Също така, малки количества се емитират при стадиите на нанасяне на покрития и закаляване. При повечето поточни линии, участъкът, където се нанасят покритията е изолиран или снабден с камина за улавяне на неорганизираните емисии и за насочването им към сушилната пещ. Закаляването е изолирана операция, извършвана в непосредствена близост до изхода на пещта, така че голяма част от отделените емисии обикновено се улавят и насочват към пещта с въздуха, който я вентилира. 

Инсинерацията е единствената често използвана техника за контрол на емисиите от операциите при нанасяне на покрития върху рулони. Инсинераторите могат да бъдат термични или каталитични, като и двата вида постигат 95% или повече ефективност на разрушаване на ЛОС. Когато  при нанасяне на покритията се използват  камери или камини за улавяне на неорганизираните емисии, системите за инсинерация могат да намалят общите емисии с 90% или повече.

Термична инсинерация

Това е процес, при който изходящите газове се изгарят при високи температури, като при окислението на ЛОС се образуват въглероден двуокис и вода. Въпреки че разрушаването на разтворителя е недостатък, този метод може да бъде проектиран да е енергетически ефективен и в някои случаи  да бъде съставна част от топлинното снабдяване на друг процес. Една уредба за термична инсинерация обикновено се състои от вентилатор за задвижване на газовия поток, филтър, смесител, горивна секция, състояща се от огнеупорна камера и горелки, оборудване за възстановяване на топлина и димна тръба за изпускане на третираните отработени газове в атмосферата.  Може да се наложи използване на допълнително гориво, като природен газ или петрол, за поддържане на горивната температура. 

При термичната (некаталитична) инсинерация газовете се загряват до температура над 750ºС в течение най-много на 2 секунди. Три параметъра са важни за постигане на добра деструкция на ЛОС:

Времепрестой. За да се осигури престоя на газовете при висока температура за достатъчен период от време, в който ЛОС да бъдат напълно унищожени, горивните камери обикновено са дълги 2 до 7 м, с пропускателна способност, определена за линейна скорост на газа  12-15ms-1.
Работна температура. Тя следва да бъде достатъчно висока, за да унищожи най-устойчивото ЛОС в отпадъчните газове и обикновено варира между  760 oC  и  870 oC. 
Турбулентност. Тя е необходима за пълно смесване на газовете и  продуктите за горенето, което осигурява достигане на необходимата температура за всички газове, в присъствието на кислород, за нужното време. Турбулентността се постига чрез използване на горелки със завихрен пламък и с наличието на отражателни прегради в горивната камера. 

Почти всички съвременни уредби за инсинерация включват някаква форма на възстановяване на топлина. В много случаи, възстановяването на топлина може да е необходимо, за да направи тази технология икономически оправдана. Възстановената топлина може да се използва за предварително загряване на входящите газове, преди навлизането им в горивната камера (като по този начин се пести гориво). По различни начини тя може да бъде използвана навсякъде другаде в процеса.

Каталитична инсинерация

Тук  разпадането на ЛОС се извършва в контакт с каталитична метална повърхност (обикновено смес от платина и паладий). Не е необходимо температурите да са толкова високи, нито времерестоите толкова продължителни, както при термичната инсинерация: обикновено са достатъчни 360 oC за по-малко от 0.5 секунди. Каталитичният метал се намира върху материал с голяма външна повърхност -  “носител”, в открита структура, подобна на пчелна пита, за постигане на максимална активна повърхност при същевременно минимален спад на налягането. Системите за каталитична инсинерация могат да включват възстановяване на топлина, но все пак, количеството топлина, достъпна за повторно използване, е ограничено, тъй като каталитичните системи работят при сравнително ниски температури. Производителността на дадена каталитична система зависи от:

Работната температура: Катализаторът позволява инициирането на горивна реакция при много по-ниска температура, отколкото температурата, изисквана при термичната  инсинерация. Все пак, работната температура не трябва да надвишава точката на термична устойчивост на каталитичния слой (обикновено 680-700oC). 

Обемна скорост  - съотношението между дебита на газа, навлизащ в каталитичния слой и обема на каталитичния слой, при стандартни условия.

Вид и концентрация на ЛОС: Концентрацията на ЛОС в отпадния газ не трябва да превишава 20% от  долната граница на възпламеняване. 

Характеристики на катализатора: количеството на катализатора от благороден метал, което се използва обикновено е 0,025 до 0.05m3/1000Nm3/h отпадъчен  газ.  Ако се използват катализатори от неблагородни метали  (напр. MnO2), необходимото количество е между 0.07 и 0.1m3/1000Nm3/h.

Каталитични отрови:  някои замърсители могат да предизвикат ефекта “отравяне” на катализатора – включително метали, сяра, халогени. Повечето каталитични системи не могат да бъдат използвани за хлорирани разтворители.

Каталитичната инсинерация е по-рядко използвана от термичната.

3. Определяне и Избор на НДНТ 

За най-добра налична техника може да се счита такава комбинация от мерки, която осигурява НОЕ под 11 кг/m3 третирана дървесина.

За оценка на  различните мерки е направено проучване за страните от ЕС на основата на цитирания основен документ за определяне на НДНТ “Preservation of wood, EGTEI” : http://tftei.citepa.org/images/files/voc_emission_reduction_techniques_costs/ss_preservation_wood_300905.pdf

Моделната инсталация e със следните параметри: 

Консумация на разтворител над 25 тона
Капацитет за импрегнация 5000 тона/ годишно обработена дървесина. 

При прилагане на мерките за намаляване на емисиите на разтворители са оценени следните разходи:

- инвестиционни разходи – извършват се еднократно за закупуване на технологично или пречиствателно оборудване и други дълготрайни, активи;
- оперативни разходи – извършват се периодично за консумативи, енергия, заплати, ремонти и др текущи нужди.

В някои случаи мерките имат положителен финансов ефект за операторите, вследствие на икономии на материали, енергия, труд и др.

В следващите таблици е представена оценката на емисионните фактори, инвестиционните и текущите разходи за прилагане алтернативи за изгаряне с оползотворяване на топлина и абсорбция в референтката инсталация. Разходите по прилагане на първичните мерки не са отчетени и остойностени, макар че при комплексното им прилагане могат да осигурят значително доближаване до нормите за общи емисии, при сравнително ниски разходи.

Емисионни фактори

Емисионни фактори кg ОР/m3 дървесина	
Вторични мерки	Без вторични мерки		
	Изгаряне с оползотворяване на топлината	6-7	
	Абсорбция – Вентури скрубер	6-7	

Инвестиционни и операционни разходи

Инвестиционни разходи EURO	
Вторични мерки	Изгаряне с оползотворяване на топлината	745 – 800 000 EURO	
	Абсорбция - (Вентури) скрубер	232 –253 000 EURO	
Оперативни разходи EURO	
Вторични мерки	Изгаряне (в т.ч., с оползотворяване на топлината)	115 300 -  127 300 EURO	
	Абсорбция - (Вентури) скрубер	42 700 – 46 000 EURO	

За инсталация с посочения капацитет (без отчитане на първичните мерки) внедряването на система за улавяне и изгаряне ще осигури постигане на съответствие с приложимите емисионни ограничения. Обобщени икономически и технически параметри при определяне на НДНТ са посочени по-долу

Необходими инвестиционни разходи	120 000 EURO	
Инвестиционни разходи 	Около 240 000 EURO	
Оперативни разходи – променливи – материали, ел.енергия, пара	Около 44 000 EURO	
Срок на експлоатация 	10 години	

Отчитането на допълнителни икономии от прилагане на избраното решение, неоценения ефект  от първичните мерки, както и вероятно по-ниските операционни и инвестиционни разходи от теоретичната оценка, представена по-горе, показва че възможно постигането на нетен финансов ефект и откупуване на инвестициите в приемлив срок около 6-7 г.